Irena je na Reditu objavila da joj je majka uništila samopouzdanje sa ovih pet rečenica, a mnogi su prepoznali slične obrasce u sopstvenim porodicama. Ovakvi obrasci ponašanja majki, koje često dolaze iz dobrih namera, mogu imati trajne posledice na emocionalni razvoj ćerki. Kroz svakodnevne rečenice poput ovih, majke nehotice usađuju kod svoje dece pogrešna uverenja o sebi i svetu oko sebe.
![Tužna Devojka](/data/images/2024/08/19/20/361958_shutterstock-684057070_ff.jpg?ver=1724405183)
Jedna od rečenica koju je Irena često slušala bila je: "Moraš da budeš fina, prijatna i da znaš da kuvaš." U njenom slučaju, ovo je značilo da će je voleti samo ako ispunjava ove kriterijume. Ovaj pritisak je stvorio kod mene osećaj nesigurnosti i strah da neću biti dovoljno dobra ako ne ispunim ta očekivanja.
Još jedna od destruktivnih rečenica bila je: "Svi muškarci žele samo jedno." Odrastala sam sa strahom od muškaraca i krivicom vezanom za svoju seksualnost, a unutrašnja borba između majčinih reči i mojih prirodnih osećanja dodatno je pogoršavala situaciju.
Majčina rečenica: "Ako tako nastaviš niko te neće hteti," stalno je odjekivala u mojoj glavi. Pritisak da pronađem muža i strah od "poslednjeg voza" stvorili su kod mene nelagodu u vezi sa intimnošću i vezama, što je kasnije uticalo na njen moj prema ljubavi i partnerstvu.
![Zabrinuta žena, Zabrinuta, Uplakana žena, Tužna žena, Tužna devojka](/data/images/2023/06/30/18/328567_tuznazena_ff.jpg?ver=1724405435)
Zbog konstantnog insistiranja na kontroli poput: "Zovi me kad se budeš parkirala da vidim da li si dobro to uradila," osetila sam da nemam pravo na sopstvene odluke i slobodu. Majčina potreba da me stalno kontroliše i bude uključena u moj život stvorila mi je osećaj zarobljenosti i nesigurnosti u sebe da se samostalno nosim sa životom.
![Tužna Devojka](/data/images/2022/06/28/13/283685_shutterstock-1816239323_ff.jpg?ver=1724405550)
Poslednja kap koja je narušila Irenino samopouzdanje bila je kada je majka često govorila: "Ista si kao svoj otac." Majka je stalno negativno govorila o ocu, stvarajući kod Irene osećaj krivice i lojalnosti prema oba roditelja, ali i stida zbog nasleđenih osobina koje su bile povezane s ocem.
"Ove rečenice, koliko god izgledale bezazleno, uništile su moje samopouzdanje i ostavile duboke emotivne ožiljke, a sad se lečim od depresije". Njeno iskustvo pokazuje koliko je važno da majke budu svesne svojih reči i kako one mogu oblikovati život njihove ćerke, fokusirajući se na podršku, razumevanje i podsticanje samopouzdanja.