Vladeta Jerotić, naš veliki akademik i psihoterapeut, u jednoj svojoj izjavi sagledao je suštinu ljudske egzistencije:
„Ako nema vere, nema ni ljubavi, a odavno nema. Traženje smisla je u zadovoljstvu, zadovoljenju nagona i suvišnih senzacija.“
Ove reči otkrivaju kompleksnu vezu između vere, ljubavi i smisla života, ukazujući na dublje razloge zašto mnogi ljudi, u nedostatku vere, osećaju trajnu nesreću.
Vera, u kontekstu Jerotićevih reči, nije samo religiozno verovanje, već šire, poverenje u nešto više, u osnovne vrednosti, smisao i svrhu postojanja. Kada nestane vere, nestaje i sposobnost za istinsku ljubav, jer ljubav traži veru – u partnera, u život, u budućnost. Ljudi koji žive bez vere često se okreću površnim zadovoljstvima, tražeći sreću u prolaznim senzacijama i trenucima zadovoljstva. Međutim, ovakva zadovoljstva, ma koliko bila privremeno ispunjavajuća, ne mogu popuniti prazninu koja nastaje u duši bez dubljeg smisla i vere.
![Vladeta Jerotić](/data/images/2024/03/13/21/352327_vladetajerotic2_ff.jpg?ver=1725449004)
Jerotić time ukazuje na društveni problem savremenog sveta, gde se ljudi sve više okreću hedonizmu, zadovoljenju nagona i potrazi za brzim senzacijama. U takvom okruženju, smisao života se sve više gubi, a ljudi ostaju emocionalno i duhovno nezadovoljni. Bez vere i ljubavi, oni postaju robovi svojih trenutnih potreba, nesposobni da pronađu dublje i trajno ispunjenje.